Anmodning om assistanse
Vi kan bare møtes på hotellet. Når drar du?
Sitter du på toget?
Kan du ikke bare komme hit, så drar vi sammen?
Har du funnet ut hva du vil gjøre?
Jeg tenkte på utstillinger og sånt.
Vi snakker om det, når du kommer.
Vi er klare når du er klar.
- Kona? - Kjæresten.
God idé å kombinere jobb med fornøyelse.
Dere vil elske Helsingør. Du skal få noen tips til restauranter.
God morgen.
For dere som ikke kjenner meg, så heter jeg Thomas la Cour.
Jeg har gleden av å fortelle litt om de morsomme sakene vi arbeider på.
"Den som slåss mot et monster, skal passe på ikke å bli et selv."
Det er Nietzsche. Det har ført til en myte i bransjen vår:
Man må bli like fæl som drapsmannen.
Vi må ligne så mye på ham at vi kan ta ham.
Og jeg har en nyhet til dere: Vi ligner allerede på ham.
Ni av ti drapsmenn i dette landet er akkurat som oss.
Eneste forskjell er at de har gått over streken av en eller annen grunn.
Og fordi de ligner på oss, gjør de elementære menneskelige feil.
Ingen begår drap uten å etterlate spor. De skal vi finne.
Hvordan man lykkes med det, skal jeg prøve å si litt om.
Og så skal jeg si at den siste tiendelen er psykopater.
De vet man aldri hvor man har. La meg gi dere et godt råd:
Prøv å unngå de tilfellene. De er fryktelig frustrerende.
Hei. Er dere allerede ferdige?
Jeg kjører selv.
- Hva er det? - Det er funnet et lik i skogen.
- De vil gjerne at jeg skal bli med. - Skal jeg bare dra til hotellet da?
Nei, du kan bli med. Så kjører vi sammen senere.
Dette er deres.
- Hvem er det? - Et barn.
Det er en gutt. Cirka ti år.
Ingrid Dahl, rikspolitiet.
- Vet vi hvem han er? - Nei, det er ikke noe navn.
- Hvem er hun? - Det er Boysens assistent.
Jeg visste ikke at han hadde en assistent.
- Hei, Jan. - Assistenten min, Dorthe Finsen.
Hva tror du?
Kvelning, tror jeg. Jeg vet mer i kveld. Han har ligget et par dager.
Han kan ha ligget her ei hel uke.
- Hva ellers? - Fullt påkledd og noen småsår.
Det skal vi undersøke nærmere.
Nærmere tolv enn ti.
Det er Ingrid.
- Jeg tror mer på ti. - Hun har selv en sønn på tolv.
Sverige, Norge og Tyskland ... Ja, jeg er enig.
Takk for at dere kom så fort. Ingrid Dahl, mordkommisjonen.
For fire timer siden ble en 10-12-årig gutt funnet død.
Han har antakelig ligget ei uke. Vi vet ikke hvem han er.
Ingen har anmeldt en forsvunnet gutt i den alderen.
- Kan det være en utenlandsk gutt? - Vi har sjekket med nabolandene.
Det er en beskrivelse av ham og et bilde av klærne i sirkulæret.
Genseren er produsert i landet, så vi går ut ifra at han er dansk.
- Hvem fant ham? - En jogger i skogen.
Men personen er temmelig sjokkert.
Vi vil at folk som har vært i skogen de siste ti dagene skal la høre fra seg.
Det er nok en hel del mennesker.
Og særlig personer som kan hjelpe oss med å finne ut hvem gutten er.
Kan en dansk gutt forsvinne i ei uke uten at noen savner ham?
Det var alt inntil videre. Takk for at dere kom.
Hva tror du den virkelige dødsårsaken var?
- Var han begravet? - Det var alt, inntil videre.
Gutten er 148 cm lang. Spinkel bygning...
Det er IP. Hei ...
- Kirsten, det er litt ubeleilig. - Det er det alltid.
- Skal du ikke på teateret? - Jo, det blir fantastisk.
Jeg skulle ønske du var her. Jeg legger av en billett til deg.
- Kirsten, det kan jeg ikke. - Det kan hende dere blir ferdige.
Du når akkurat å komme hjem før du skal dra igjen. Jeg er drittnervøs!
Men hvem bryr seg om det?
- Problemer? - Nei, nei.
La oss komme i gang. Så hyggelig å se dere en lørdag kveld.
la Cour, begynner du?
Jeg fikk teknikernes bilder av gutten.
- Hvordan ser det ut der ute? - Mørkt. De fortsetter med lamper.
Det har regnet en del, men jeg håper at vi finner noen bilspor.
- Hvem sier at han kjørte bil? - Ville ikke du gjøre det?
- Men hvis han ble drept der da? - Har han vært med drapsmannen?
Gaby ...
- Hva? - Genseren hans, fant du noe?
Jeg har sjekket det. Det er et merke som selges over hele landet.
Takk skal du ha.
En til som har sett en cirka 35-årig kortklipt mann -
- trekke med seg en cirka 10-årig gutt som skriker og gråter.
- På samme sted? - Ja, P-plassen ved Julebæk.
Og det var også en hvit Pick-up?
Gaby, kan du sjekke hvor mange i området som eier en sånn?
- Hvor mange? - Tre hvite Nissan Pick-up.
la Cour og Fischer undersøker om en av dem tilhører en mann med kort hår.
Hva slags foreldre er det som ikke savner sønnen sin ei hel uke?
- Drar du tilbake etterpå? - Hva mener du?
- Ingenting. Bare litt småprat. - Jan!
Hei, skatt. Takk skal du ha.
- Den jenta er utrolig dyktig. - Hvor gammel er hun?
- Hva mener du? - Ingenting.
Skal vi gå inn?
Ja, vi er på den siste adressen, og det er lukket og låst.
Kan dere ikke finne et mobilnummer, så vi kan få tak i ham?
Og så ringer dere meg når dere har funnet det.
Hvordan er hotellet? Det er jo alltids noe.
Helene, jeg må legge på nå.
Vanskelig å si. Det blir nok litt sent.
Ha det.
- Det tar hun bra. - Ja, det gjør hun.
- Hun vet hvordan det er. - Man skulle valgt en psykolog.
- Eller en snut ... - Mille er vel blitt vant til det?
Hun har vanskeligere for å venne seg til at jeg kommer hjem innimellom.
- Problemer? - Ja, det kan man si.
- Det knaser vel ikke? - Det tror jeg faktisk det gjør.
- Har det noe å gjøre med ... - Ida? Er det Ida du mener?
- Ja. - Nei, nei. Hun er jo gift.
Det har vært sånn lenge. Jeg skal ha dårlig samvittighet -
- når jeg er hjemme og dårlig samvittighet når jeg drar igjen.
Det er Fischer.
Vent, jeg tror han kommer nå.
Jeg kan ikke se frisyren. Han har lue på.
Vi går ut og snakker med ham.
Hva i helvete gjør dere?
- Travelt, hva? Hva heter du? - Sune Møller.
- Hvem er det? - Jannik, sønnen min.
Hvor gammel er han og hvor bor han?
Hos moren sin. Av og til hos meg.
- Hva er dette? - Bare noen kasser.
Noen av dere som røyker?
Hvordan går det her? Ga den hvite Pick-upen noe?
Ja, massevis. Men det er nok en sak for kollegaene våre.
Men det var han som trakk gutten med seg.
De var i skogen for å lete etter hunden deres som hadde rømt.
- Og gutten vår? - 21 samtaler.
De fleste fra personer som ikke har sett nabogutten på noen dager.
Alle negative. Vi savner noen få som er bortreist.
- Hva sa obduksjonen? - Kvalt og seksuelt utnyttet.
Men det er rester av sperm, så vi kan lage en DNA-profil.
- Sårene da? - Han fikk dem etter at han døde.
Og så hadde han en torn i venstre håndledd fra en bjørnebærbusk.
Det fins ikke bjørnebær på funnstedet.
- Er du sikker på det? - Jeg har ikke sett noen bjørnebær.
Det støtter din teori om at han ikke ble drept der. Fant dere hjulspor?
Nei, det tror jeg ikke. Jeg venter på teknikerne.
Hvis det ikke ble brukt en bil, hvordan ble gutten fraktet dit?
Halv tolv. Skal vi ikke sove litt?
God morgen.
- Hva er klokken? - Litt over åtte.
- Det ble sent i går kveld. - Jeg tror den ble fire, halv fem.
- Mye å lese. - Hvordan går det?
Teknikerne har ennå ikke funnet noe i skogen.
Gutten ble drept et annet sted, det er jeg temmelig sikker på.
Vet dere hvem han er?
- Hva er det? - Jeg drømte om ham.
Om gutten?
- Han hadde et navn. - Hva het han?
Jeg husker ikke. Og det var en masse andre ting også.
Ja ... Nå ja, det spiller ingen rolle. Hvorfor er du oppe?
Jeg tenkte å dra tilbake til Holbæk og arbeide.
- Festlig søndag. - Noen bedre forslag?
Det var det jeg håpet. Unnskyld dette.
Det gjør ingenting.
- Jeg kan vel kjøre deg i det minste. - Nei, jeg tar en taxi.
- Jeg skal opp likevel. - Nei, du har bare sovet i tre timer.
- Det kan jeg ikke. - Kom igjen. Du er jo eksperten.
- Så blir det med alle forbehold. - Nei, ingen forbehold.
Jeg ville tro at han bor alene og er en kontrollert person -
- som det plutselig kan slå klikk for. Begrenset omgangskrets.
Og han har vanskelig for å få et forhold til en voksen kvinne.
- Jeg er glad for det sistnevnte. - Du trodde at jeg snakket om deg.
- Hva skjer? - Det var der borte.
Hva?
Thomas, hva i helsike foregår?
Skal jeg gå ned til stasjonen selv, eller?
Nei, nei. Unnskyld.
Det var helt levende.
Kranen der, og søppelposene og pappkassene ...
- Var hvor? - I drømmen min.
- Du trenger ikke å si noe. - Jeg sier ingenting.
Hva fant du i søppelposene i drømmen?
Ryggsekken til den døde gutten.
- Lå det noe i den? - Ja, hans sykesikringskort.
Thomas, jeg tror du skal sove noen timer til.
Ja ... Nei, jeg skal arbeide.
I de buksene?
- Luksushotell og fleksitid, hva? - Hvor lenge holdt du på i natt?
Ikke så lenge. Fortsatt ingen spor etter en bil i skogen.
- Noe vi nettopp fikk inn. - En ryggsekk?
- Ja. - Hvor ble den funnet?
- På havna. - Hvor på havna?
Hva har vi her? Litt klær ... Og hvilke klær er det?
Det ser ut til å stemme.
En genser ...
Ikke samme merke. Toalettsaker ...
Ei bok ... Harry Potter ...
Som det ikke står noe navn i.
Og så har vi en mobiltelefon.
Tast kode. Selvsagt ...
Var det ikke noe sykesikringskort? Det må det være ...
Det var bare en idé.
Martin Simonsen. Stockholmsgade 22, Østerbro.
Han er 11½. Det kan være vår gutt. Vi sender det til København.
- La Cour ... - Jeg savner deg og kommer tilbake.
Det synes jeg at du skal. Jeg beholder rommet.
Jeg er i København hos teknikerne. Vet du hva vi fant i morges?
- En barneryggsekk. - Du tuller. Hva var det i den?
- Det samme som jeg drømte. - Har du opplevd det før?
Ja, nylig, på Fyn. Hva tror du at det er?
Du må ha vært synsk.
Thomas, vi forstår høyst en tiendel av hva som foregår i bevisstheten.
- Du tror ikke at jeg er gal? - Det var ikke det jeg sa.
Kanskje det ikke er hans ryggsekk. Vi sammenligner fingeravtrykk nå.
Du, jeg ringer senere.
- God dag. - Ulf?
- Jaså, søndagshygge. - Tja ...
- Hvordan går det? - Vi har identifisert gutten.
Martin Simonsen, 11 år. Kommer fra København. Hva har du der?
Det er Lasse-saken. Dere burde ta en kikk på den.
Tror du at det kan være samme drapsmann?
Jeg vet hvor mye det plager deg at den saken ikke ble løst.
Det er ikke samme mønster. Lasse ble knivstukket, Martin ble kvalt.
- Begge ble seksuelt misbrukt. - Lasse ble funnet ved Nyborg.
Jeg vil likevel tillate meg å etterlate denne her.
Vi har laget DNA-tester i begge tilfellene, så vi får snart beskjed.
Foreldrene skal også underrettes. Hvem har fått den muntre oppgaven?
Hei, navnet mitt er Thomas La Cour. Er du Anne-Mette Simonsen?
Politiet. Får jeg snakke med deg et øyeblikk?
Akkurat ja! Unnskyld. Nå forstår jeg. Kom inn.
Jeg hadde lagt meg. Jeg har reist hele natten.
Jeg visste ikke at dere ville være så raske. Så dere har funnet den?
- Bilen min. - Har du meldt bilen stjålet?
Ja, den var borte da jeg landet. Er det ikke derfor dere er her?
- Er din mann hjemme? - Nei, jeg bor alene med sønnen min.
- Akkurat nå er han hos faren sin. - Heter sønnen din Martin?
Martin har vært utsatt for en ulykke.
- Hvilken ulykke da? - Han ble funnet i en skog i går.
Hva sier du?
Jeg beklager å måtte si det, men Martin er død.
Dere tar feil. Martin er hos faren sin i Ålsgårde.
Ta telefonen da!
Jeg sier jo at dere har tatt feil.
Jeg skulle ønske at vi hadde, men det har vi ikke.
Det er mulig at Ingrid har rett i at det ikke er samme drapsmann.
Ellers et fint sted. Hvordan går det hjemme?
- Når snakket du med Kirsten sist? - Er det min plikt å fortelle det?
Jeg vet ikke om jeg burde fortelle dette ...
Forestillingen som ble utsatt forrige uke ...
Det var Kirsten. Hun var for beruset til å kunne stå på scenen.
Hun ringte meg og ba meg hente henne. Hun satt på en bar.
- Hun ringte deg? - Du var jo i Odense.
- Flaks at du var i nærheten. - Hun trenger hjelp.
Fortsetter det, får hun sparken. Og da er det slutt på karrieren.
Før du fortsetter ... Forestillingen i går gikk strålende.
Noenlunde. Hun klarte det, men når man kjenner henne som jeg ...
- Jaså! Hva gjør man så? - Dere var der da jeg mistet kona.
Jeg gjør hva som helst for å hjelpe Kirsten.
Ja, det har jeg begynt å forstå.
Fatter du ikke at det er deg hun trenger? Fatt det!
Er dere sikre på at dere er klare til dette?
Vi må forsøke å finne ut hva Martin gjorde før møtet med mannen.
Forrige fredag, da høstferien startet, -
- dro Martin til Odense for å besøke Rasmus og familien.
Martin var klassekamerat med Rasmus før han flyttet til Fyn.
- Dro Martin alene? - Ja, men det hadde han gjort før.
- Hvor lenge skulle han være der? - Til søndag ettermiddag.
Rasmus' foreldre har sagt at de satte Martin på toget 17.47.
Det var det vi hadde avtalt. Så var det meningen at ...
... at vi skulle være sammen i høstferien. Men så ...
... så kom det noe i veien. Jeg er ansatt i Røde Kors.
Og vi kan bli innkalt på veldig kort varsel, så ...
... søndag ettermiddag spurte de om jeg kunne fly til Genève.
Så jeg prøvde å ringe Rasmus' foreldre, men de var tydeligvis på vei.
Etterpå ringte jeg på Martins mobiltelefon, -
- men han hadde slått den av, for han ville spare på batteriet.
Så jeg la igjen en beskjed på svareren og sa -
- at jeg var nødt til å reise bort noen dager -
- og at jeg hadde snakket med min mor om at han kunne dra til henne.
- Det skulle bare ta et par dager. - Hørte du fra Martin?
Ja, han ringte mens jeg dusjet og sa på svareren min -
- at han hadde snakket med faren sin -
- som var i København, så han kunne bli med ham til Ålsgårde.
Han sa at jeg kunne si til moren min at han ikke kom.
- Hvorfor ringte du ikke? - Fordi jeg trodde på ham.
- Jeg var på vei til flyplassen ... - Har du ikke en mobiltelefon?
- Hvorfor ringte du ikke da? - Fordi det alltid er til bry.
- Hva faen mener du? - Steen, jeg orker det ikke.
- Martin hatet å bli passet på. - Det gjør barn i den alderen.
- Var du hjemme den søndagen? - Vi var i Sverige.
Men mobiltelefonen min var på hele tiden.
- Og Martin kunne det nummeret? - Ja visst.
Men du hørte ikke fra ham?
Nei.
Hva gjorde du da du fikk Martins beskjed?
Jeg ringte moren min. Så ringte jeg fra Genève, -
- og igjen var det telefonsvareren som startet.
- Husker du når du ringte? - Søndag ...
Jeg vet ikke. Er det viktig?
Ja, for Martin har ikke rukket å høre beskjeden, -
- så det kan gi oss en idé om når han møtte mannen.
Ville det hjelpe om du fikk høre din egen beskjed?
Ja, kanskje. Har dere den?
Ja, vi har funnet Martins mobil. Vi klarte å åpne den.
Skal vi høre den?
Hei, Martin. Det er mor. Jeg håper du har det bra hos far.
Det er sånn at jeg må fly videre til Somalia, -
- men du kan bo hos mormor hvis du ikke kan bli hos far.
Jeg er lei for det, men det er en skikkelig dum verden vi lever i.
Jeg gleder meg til å se deg igjen.
Det er faen meg utrolig. Du har vært borte ei uke, -
- og det eneste du snakker med er en telefonsvarer.
- Kunne du ikke ha ringt fra Somalia? - Tror du ikke jeg prøvde?
Nei! Du er så opptatt med å redde verden!
Hvorfor tror du at Martin ikke ringte til deg først?
- Det har jeg ingen anelse om. - Du har sviktet ham tre ganger!
Han trodde ikke at du var interessert i ham.
Hvordan tror du at Martin kunne finne på å bli med en fremmed mann?
Hva tror du at en 11-årig gutt savner mest i verden?
Ja, det er meg. Jeg har nettopp fått DNA-resultatet.
- Det er samme gjerningsmann. - Så sannelig, da.
- Du hadde rett, jeg tok feil. - Unnskyld, hva sa du?
Jeg sier at jeg tok feil.
Martin gikk visst på toget i Odense. Har du sett på Lasse-saken?
- Nei, det må jeg tilstå. - Da er det nok på tide.
Hei.
Det handler om et dobbeldrap. DNA- profilen passer med Lasses morder.
Og Ulf påpekte at både Lasse og Martin gikk på toget i Odense.
Fischer, du drar til Fyn. Snakk med togpersonalet.
Vi er interessert i passasjerer som reiser den strekningen jevnlig.
Det virker sannsynlig at han ble drept allerede søndag kl. 22.10.
Da har vi altså et intervall mellom 17.47, -
- da han steg på toget i Odense, og 22.10.
For å komme til Ålsgårde skal han bytte i København til Kystbanen -
- og igjen i Helsingør. Møtte han drapsmannen i toget, eller ...
... møtte han ham mens han ventet på å skifte?
- For pokker, du ser sliten ut. - Det er best du hviler noen timer.
Nei, hold opp. Det trengs ikke.
- Klaus Munk Andersen? - Ja.
Thomas La Cour, rikspolitiet. Har du tid et øyeblikk?
Jeg har fått vite at du kjørte toget søndag kveld.
Husker du om denne gutten var med?
- Er det gutten de fant i skogen? - Ja, han het Martin.
Han gikk på i Odense 17.47. Han skulle til Ålsgårde.
Da skal han skifte i København. Ankomst 19.18.
Og toget mot Helsingør går tre minutter senere med ankomst 20.12.
Da skulle han dratt herfra 21.00?
Og det var søndag kveld?
- Dette er gutten. - Nei. Det var ingen om bord.
- Ingen? - Det er ikke uvanlig.
Det var noen ungdommer som gikk på i Hellebæk 21.13.
Det var de første.
- Hvilket tidspunkt kjører du? - Søndag, alltid hver hele time.
- Hvordan får man billetter? - De kjøper man på toget.
Ja ... Takk skal du ha.
Bjørnebær ...
Kastet av toget?
Gjerningsmannen kaster liket av toget.
Senere kommer han tilbake og bærer det de 200 meterne ned til elven.
Det besvarer tre spørsmål:
Manglende hjulspor, guttens sår og bjørnebærtornen.
Ja, men hvordan? Dørene kan vel ikke engang åpnes mens toget kjører.
Da skulle det stå stille. Er det mulig?
Hvis ikke lokføreren selv er involvert.
Han sa til meg at det ikke var noen passasjerer med.
Men det kan ha vært én passasjer; Martin.
- Hva heter lokføreren? - Klaus Munk Andersen.
- Nei. Vi har ingenting på ham. - Det ser tynt ut.
Jeg syns vi skal hente ham.
Hei.
- Hei, Ida. - Takk for sist.
Her står en gift kvinne. Hvordan gikk det?
Uforglemmelig. Hva gjør du her? Er dere ikke i Helsingør?
Han gikk på et tog her i Odense. Jeg skal snakke med en togdame.
De har visse avganger hvor de passer på barn som reiser alene.
- Ha det. - Hei. Og hils Flemming.
Jeg tror ikke at jeg kommer til å snakke med ham.
Kan du forklare det?
Da jeg kom hjem til Silkeborg ...
Ja, Flemming trodde jo at jeg ville komme dagen før ...
Jeg orker ikke å starte ekteskapet mitt med en løgn.
- Han tok det faktisk pent. - Men hva?
Han dukket ikke opp i kirken. Så der stod vi med 200 gjester -
- og rom på seks forskjellige hoteller i byen.
- Det er en god historie. - Faren min var mer forbeholden.
Han hadde lånt 125 000 i banken for å betale festen.
Beklager. Men det var ikke jeg som fortalte det til ham.
- Drar du tilbake allerede i kveld? - Ja, det må jeg nok.
- Takk for at du ville hjelpe til. - Vakten min var nettopp slutt.
Avhør av Klaus Munk Andersen, søndag 22. oktober, kl. 20.19.
Til stede er kriminalassistent La Cour og etterforskningsleder Dahl.
Vi tror at Martin ble kastet av toget etter at han ble drept.
Kastet av toget? Så forferdelig. Hvilket tog?
- Ditt. Hornbækbanen, altså. - Det forstår jeg ikke.
Gutten du viste meg var ikke med på toget fra Helsingør.
- Det er du helt sikker på? - Ja.
Toget gjør jo et opphold på Helsingør stasjon. Hva gjør du da?
Jeg bruker å lese avisen og spise litt.
Kunne ikke Martin ha gått på uten at du la merke til det?
Det kan jeg naturligvis ikke utelukke helt.
Dere tror vel ikke at gutten ble drept i mitt tog mens jeg kjørte?
Så forferdelig. Stakkars gutt.
- Har du barn? - Nei.
- Er du gift eller har du kjæreste? - Ikke for tiden.
- Men du har hatt? - Ja, selvsagt.
- Noen vi kunne få snakke med? - Hvorfor det?
Kan man åpne dørene i toget uten at du ville oppdage det?
- Nei, det kan man ikke. - Så han kan ikke ha blitt kastet av?
- Nei, det må jeg nok tilstå. - Hvis du ikke gjorde det selv.
Var det ingen andre passasjerer, kunne du selv ha gjort det.
- Gjorde du det? - Hva er det du sier?
Jeg spør om du drepte Martin og kastet ham av toget.
Dere ber meg komme og hjelpe dere, og så skal jeg høre på sånt?
Klokken er 20.23. Avhøret avbrytes.
Togdamen husker at Martin reiste med fra Odense.
Det var ikke henne Lasse dro med den gangen.
Det var en mannlig kollega.
Hun kunne huske at han hadde flyttet til Nordsjælland.
Han ble avhørt den gangen.
Navnet hans er Klaus Munk Andersen.
Klokken er 20.23. Avhøret fortsetter.
Du har tidligere kjørt strekningen Odense-København.
Du var lokfører på det toget Lasse kjørte med. Gutten som ble drept.
Og nå har du kjørt et tog med en annen gutt som er blitt drept.
- Jeg har ikke kjørt med Martin. - Men Klaus ...
Vent! Jeg tror at Martin sitter og venter når toget ditt kommer inn.
- Jeg har ikke sett ham. - Hvor lenge holder toget?
- 21 minutter. - Det er sannelig lang tid.
Man kan nå å prate litt. Er han lett å komme i kontakt med?
Spør du om han vil se lokførerrommet?
Får han sitte på fanget?
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Da skal jeg hjelpe deg på sporet.
Jeg snakker om ham. Martin. Han ble 11 år. Det er ham jeg snakker om.
Skulle han tisse, Klaus? Var det på toalettet det skjedde?
Hva er det som går galt? Begynner han å skrike? Gråter han?
Etterpå? Lar du ham ligge på toalettet og låser døra ...
... og stopper toget og kaster ham ut?
Kom han med toget fra København, har han sittet der i 26 minutter.
- Han kan ha møtt hvem som helst. - Du svarer ikke ...
Vi slutter nå!
- Vi skal bare ha en blodprøve. - En blodprøve ... Hvorfor det?
- Du har vel ikke noe imot det? - Nei.
Du kan vente her, så kommer det en lege. Avhøret avsluttes.
Vi har fått mange henvendelser etter at det kom ut -
- at Martin og Lasses drapsmann var samme person.
- Vi har fått tak i riktig mann. - Kanskje.
Lokføreren fra Hornbækbanen.
Ellers er det mange som har sett gutten gå av i Espergærde.
Ikke en eneste opplysning om at gutten har kommet til Helsingør.
- Hvorfor kaste bort tiden på det? - Han går ingen steder.
Vi tar DNA-prøven og lar ham gå. - La Cour, dra hjem og sov.
Jeg må dra hjem i kveld.
God natt ...
- Hva er det? - Det er vel tydelig.
- Du må tulle. - Nei.
- Antabus ... Det er komisk. - Jeg har snakket med Ulf.
Er det mindre ydmykende å ta det på teatersjefens kontor?
Jens, jeg kan ikke. Jeg skal spille i kveld.
- Det er bare et lite glass. - Ja, det er det du kaller det.
Må vi vade rundt i hvorfor de ikke ville ha deg på Folketeatret?
Jeg har fått nok av det. Jeg skulle gjort dette for lengst.
- Jens! - Tar du ikke den tabletten ...
... så går jeg fra deg.
Jeg forstår ikke hvorfor jeg ikke kan få tak i Tobias.
Har du lagt en beskjed på telefonsvareren?
- God morgen! - Det er Ingrid.
- Var hun glad for å se deg? - Ja, absolutt. Hvor er La Cour?
Det er visst også noen som er glad for å se ham.
- To dager på rad? - Han har ikke vært syk på 5 år, så ...
- Positiv DNA-profil. Det er Klaus. - Da drar vi.
Hvorfor ligger du der?
- Hva er klokken? - Halv to. Er du syk?
Jeg fikk det litt dårlig ...
... etter at jeg hadde kjørt Helene til toget.
Du hadde rett. Det var Klaus.
Han er død. Det skulle se ut som et selvmord, men ...
... han var død da han ble hengt opp.
Thomas, hvor kommer den skaden fra?
Hva gjorde du etter at du hadde kjørt Helene til toget?
Det husker jeg ikke.
Jeg husker at jeg tenkte at Klaus kanskje hadde rømt.
Har du noensinne vært hjemme hos Klaus?
- Nei. - Fingeravtrykkene dine er der.